Йордан Русков
Моята сянка

chitanka.info

Сутрин тя става и тръгва със мене,

гушва се в едрата сянка на татко.

После по улици неосветени

вечер вървейки доспива си сладко…

Стигнем ли в нашата детска градина,

смесва се с другите сенки веднага.

И й се чудя: цяла година

как хем лежи, хем играе и бяга.

Нито главата си в камък ранява,

нито боде се, щом в храстите скоква.

Най й завиждам, че суха остава,

даже когато се просне във локва.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.